Minä tunnustan
kuka siellä?
Keller, miksi olette täällä näin myöhään?
Minä halusin rukoilla.
- Onko jokin vialla? - Minä...
voinko minä jotenkin auttaa?
Minua ei voi auttaa kukaan.
- Olen käyttänyt väärin hyvyyttänne. - Miten?
Te annoitte vaimolleni ja minulle kodin, työn ja jopa ystävyyden.
Sallitte minun olla ystävänne.
Se oli niin hienosti tehty saksalaista pakolaista kohtaan.
- Nyt te alatte vihata minua. - Minä en vihaa ketään.
Vihaatte kaiken sen jälkeen, mitä olette tehnyt hyväkseni.
Te luotitte minuun. Ette kohdellut meitä pelkkinä palvelijoina.
Järjestitte meille työtä täällä pappilassa.
Vaimoni... hän uurastaa niin kovasti.
Se murtaa sydämeni.
Mikä nyt on hätänä?
Minun täytyy ripittäytyä teille.
Minun on kerrottava jollekulle.
Haluan tunnustaa syntini.
Tunnustan kaikkivaltiaan edessä, että olen tehnyt syntiä.
- Milloin ripittäydyitte viimeksi? - Minä en muista.
Muistatteko suunnilleen?
Minä tapoin villetten.
- Jatkakaa. - Asianajaja villetten.
Menin hänen kotiinsa tänä iltana varastamaan rahaa.
Käytin papinkasukkaa huomion välttämiseksi. Hän yllätti minut.
Hän aikoi kutsua poliisit. Yritin estää häntä.
En tarkoittanut surmata häntä. En ole murhaaja, alma.
Se oli tapaturma. Se aiheutui rahoista...
miten voin katsoa sinun raatavan?
Makaan valveilla yö toisensa jälkeen ja ajattelen:
"Me tarvitsemme vain 2000 dollaria."
Alma, 2000 dollarilla voimme aloittaa uuden elämän.
Villette oli rikas. Mutta nyt en voi pitää rahoja.
Isä logan käski minun palauttaa ne. Minä lupasin hänelle.
Se on niin vaikeaa ja vaarallista.
Minä jään kiinni. Joudun hirteen.
Minä en voi...
isä logan kertoo heille.
Kertooko hän heille?
Ei hän voi kertoa, mitä on kuullut rippituolissa.
- Poliisi tulee. - Minkä takia, alma?
Miksi he tulisivat tänne?
He eivät tiedä mitään.
En ole kertonut heille mitään. Enhän?
- Kukaan ei tiedä. - Isä logan...
häntä sitoo rippisalaisuus.
Otto!
- Mitä nyt, alma? - Menetkö poliisin luo?
Eikö tänään ole se päivä, jolloin hoidan villetten puutarhaa?
Hänhän on kuollut.
Työskentelen villetten puutarhassa aina keskiviikkoisin.
Tänään on keskiviikko, alma.
"Bonjour", rené.
Huomenta, isä logan.
Meneekö sinulta ja kelleriltä vielä kauan huoneen maalaamisessa?
- En tiedä. - Kysyin vain hajun takia.
Luin muuten erään maalimainoksen.
Ei tietenkään pitäisi tuomita niin vähin perustein...
on vaikea uskoa, että on hajuttomia maaleja.
Tiedätkö sinä maaleja, jotka eivät haise?
Tiedänkö...? Ei, en tiedä.
Mitäpä tuosta.
Onneksi keller on apunamme. Hän on niin kätevä kaikessa.
Ennen hänen tuloaan puoli vuotta sitten viemärit eivät toimineet.
Ikkunat eivät avautuneet. Häneltä voi oppia paljon.
Isä benoit polkupyörineen tuli aamiaiselle.
Hyvää huomenta, isä millars ja isä michael.
Täytyykö sinun pitää pyörääsi eteisessä?
Eihän se joka kerta kaadu, enkä tiedä, mihin muualle...
- onneksi hänellä ei ole hevosta. - Ojennatko voin?
Mrs keller, pyytäisittekö miestänne katsomaan etupyörääni? Se on puhki.
Miestäni? Nythän on keskiviikko.
- Hän ei ole täällä. - Kiitos ei.
Keskiviikkoisin hän hoitaa villetten puutarhaa.
Sanotteko hänelle, kun hän palaa?
Kyllä, isä. Sanon hänelle, kun hän palaa.
Isä benoit, sinun tulisi opetella paikkaamaan rengas.
Omaisuudestaan tulee voida huolehtia. Jokainen ajaa oman partansakin.
- Jos on... - suokaa anteeksi.
Huomenta, isä. Monsieur villette on murhattu.
Huomenta...
- huomenta, isä. - Minulla oli tapaaminen täällä.
- Villette on kuollut. - Voinko tehdä mitään?
Larrue haluaa kenties tavata teidät.
Larrue, papilla oli tapaaminen villetten kanssa.
Päivää vain, isä. Mehän olemme jo tavanneet.
- Niin, olen sainte mariesta. - Miten isä millars voi?
- Oikein hyvin. - Hyvä.
Tulitteko tapaamaan villetteä jostain erityisestä syystä?
- En. - Kellerhän työskentelee pappilassa?
Kyllä, hän ja hänen vaimonsa.
Miesparka on nyt tolaltaan.
- Olen ikävä kyllä unohtanut nimenne. - Logan.
Saammehan ottaa myöhemmin yhteyttä tapaamisenne syyn johdosta?
Murphy, hae keller. Hän löysi ruumiin.
- Monsieur larrue, ei sormenjälkiä. - Selvä.
Tämä oli pöydällä. Avain oli uhrin taskussa.
Viisisataa dollaria. Se ei vaikuta ryöstöltä. Yleensä kaikki viedään.
Tehän työskentelette sainte marien pappilassa?
Miten löysitte ruumiin?
Hoidan keskiviikkoisin villetten puutarhaa. Saavuin kello 8.30.
- Tulin sisään. - Onko teillä avain?
- Ovi oli auki. Huolestuin siitä. - Avoimesta ovestako? Miksi?
Ovi oli aina lukossa. Tulin sisään, ja siinä hän makasi.
Näin, että hän oli kuollut. Minä halusin juosta.
Siinä minä maaton mies seisoin murhan havainneena.
Ajattelin poliisia. Pelkään aina poliisia.
- Se on saksalainen pelko. - Ei ole mitään pelättävää.
- Menkää hetkeksi ulkopuolelle. - Kyllä. Kiitos.
- Villette on murhattu. - Ei voi olla totta. Olemme vapaat.
Huomenta. Onko mieheni salissa?
Kyllä. Mr grandfort puhuu juuri. Väittely on myrskyisä.
Se oli vuoden laimein ilmaisu. Hän on lausunut jokaisen kliseen-
- paitsi ehkä: "pitäkää koirat kiinni!"
Yhtäläinen palkka naisopettajille romauttaa koko talouden.
- Paitsi naisopettajien talouden. - Puhemies!
Keskustelu jatkuu tänään iltapäivällä kello 15.
Ruth-kulta, mikä viehättävä yllätys.
- Pierre, vie minut lounaalle. - Tietysti. Voit siis paremmin.
- Aamulla vaikutit masentuneelta. - Niinkö?
- Kyllä, etkä vain tänä aamuna. - Enhän vaikuta masentuneelta nyt?
Rengas ei ollutkaan puhjennut.
Sinä ja keller tietysti päätätte. Itse valitsisin vanhanaikaisen valkoisen.
- Sehän tästä on tarkoitus tulla. - Onko?
- Keller, huomenta. - Huomenta, isä.
Palasitte varhain. Kukoistaako villetten puutarha?
- Villette on kuollut, isä. - Kuollut?
Hänet on murhattu.
Kuulitko, logan? Miten kauheaa.
Minä löysin ruumiin ja kutsuin poliisit.
He kysyivät minulta monta kysymystä. Talon ulkopuolella oli väkijoukko.
Sitten komisario sanoi, että voin poistua.
Kauhistuttava tapaus. Hyvin kauhistuttava.
Isä, miksi tulitte villetten talolle tänä aamuna?
Minun täytyy puhua kanssanne.
Tiedän, mitä varmasti ajattelette minusta.
Mutta en voi ilmiantaa itseäni. Minut hirtettäisiin.
Eikö jumala ole antanut minulle anteeksi avullanne? Poliisi ei anna.
- En ymmärrä, mitä tarkoitatte. - Minähän ripittäydyin teille.
Puhukaa siitä kanssani. Neuvokaa, mitä minun tulee tehdä.
En voi ilmiantaa itseäni. Teidän täytyy neuvoa jotain muuta.
En voi lisätä mitään jo sanomaani.
Ettekö ole ihminen? Ettekö ole koskaan pelännyt?
Teidän on niin helppoa olla hyvä. Ettekö tunne sääliä minua kohtaan?
- Otto. - Alma...
isä benoit pyysi, että korjaat hänen pyöränsä renkaan.
Eihän rengas sittenkään ollut puhjennut.
Miksi suhtaudutte niin vakavasti tähän tapaukseen, larrue?
Ja miksi vaivaatte minua lounaan jälkeen?
Kunnioitan teitä. Teillä on ollut hyvin vaikeita tapauksia tutkittavana.
Olette selvittänyt kaikki taidokkaasti.
Nyt teillä on johtolangaton tapaus.
Ei sormenjälkiä, ei motiivia, ei epäiltyjä. Jutusta tullee helppo.
- Tuonko tytöt sisään? - Tytöt?
Jotain voi mahdollisesti ilmetä.
Istukaa.
- Valitan, että koulu jää väliin. - Kiitos siitä.
Oletteko te etsivä, monsieur?
Kyllä olen. Hän on kruununsyyttäjä.
Haluatteko piparin?
Kiitos.
Kertokaa nyt kaikki. Äitinne kertoi, että ohititte villetten talon illalla.
- Aivan. - Mihin aikaan?
- Yhdeltätoista. - Ei, sen jälkeen.
Kumpi on oikeassa?
Olimme lapsenvahteina. Emme tulleet suorinta tietä kotiin.
Sanotaanko yhdentoista ja puoli kahdentoista välillä?
- Mitä näitte? - Joku tuli villetten talosta.
- Mies vai nainen? - Mies.
- Miltä hän näytti? - Hän oli pappi.
Tämä on tärkeää. Oletteko varmoja?
Kyllä.
- Kertokaa tarkoin. - Kuljimme villetten talon ohi.
Tunnemme sen hyvin. Oli pimeää, ja häntä pelotti.
- Eikä pelottanut. - Pelotti sinua. Aloimme kiiruhtaa.
Äkkiä pappi tuli talosta ja käveli poispäin.
- Näittekö hänen kasvojaan? - Emme.
Miten pitkä hän oli?
Noin pitkä.
- Oliko hän lihava vai laiha? - Ei kumpaakaan.
- Oliko hänessä mitään erikoista? - Ei.
- Näkikö hän teidät? - En usko.
- Oletteko varmoja, että hän oli pappi? - Kyllä.
Kiitos. Te voitte mennä nyt.
Lapset, älkää puhuko tästä mitään kenellekään.
Luvatkaa.
Kyselkää pappiloista, ketkä papit olivat liikkeellä myöhään eilen.
Selvä.
On järjetöntä, että pappi olisi syyllinen.
- Ette kai usko, että sen teki pappi? - Kyllä. Ehkä.
- Kuka? - Tutkin tarkemmin, ennen kuin sanon.
Älkää olko niin salaperäinen.
- Hän omistautuu seurakuntalaisille. - Tapasiko hän jonkun tiistai-iltana?
En tiedä, missä hän oli, mutta olen varma, että kaikki on kunnossa.
Hän kertoo saman itsekin. Sisään!
- Iltaa, isä logan. - Iltaa.
Tämä huone saanee tämän poliisin uskomaan-
- että peitämme lian maalilla.
Asia ei ole niin. Huolehdimme, että seinät ovat tahrattomia.
En kyseenalaista sitä, isä. Anteeksi, että vaivaan.
Komisario larrue halunnee puhuttaa teitä.
- Voitteko tulla asemalle nyt? - Varmasti.
Kaikki on hyvin, isä. Sanoin larruelle, että olen käytettävissä.
Mikä nyt on, isä? Kuka se mies oli?
Poliisi haluaa tehdä kysymyksiä isä loganille.
Nyt tuot pyörän jo lukusaliin. Kuinka syvälle pappilaan aiot tunkea sen?
- Alma, oletko pessyt kasukan? - En vielä.
- Missä se on? - Huoneessamme.
Älä pese sitä.
- Mutta miksi? - Kuuntele.
Anteeksi odotus, isä. Olin varattu puhelimessa.
Tapaus on aika epämiellyttävä. Istukaa.
Teen muutaman kysymyksen. Se ei vie kauan.
- Kauanko olette työskennellyt täällä? - Melkein kaksi vuotta.
Minä olen tuntenut isä millars'n... jo kauan.
Olin kuoripoika, kun hän oli basilikassa.
Osallistuitte kuulemma viime sotaan. Teille myönnettiin kunniamitali.
- Olette tehnyt rohkeita asioita. - Olen selviytynyt.
- Oletteko taipuvainen vähättelyyn? - Se riippuu.
Tämä villetten tapaus on edistynyt turhan vähäisesti.
Tehän tunsitte villetten. Millainen hän oli?
- En ikävä kyllä tuntenut häntä hyvin. - Tunsitteko hänet työn ulkopuolella?
En oikeastaan millään tavalla. Tapasimme kerran vuosia sitten.
- Savuke? - Kiitos ei.
Kukaan ei tunnu tuntevan villetteä.
Hän oli kuitenkin lakimies, jolla oli asiakkaita.
Yksikään asiakas ei osaa kertoa hänestä mitään.
Ette toki ollut hänen asiakkaansa. Tehän tuskin tunsitte.
Saanko tiedustella, miksi aioitte tavata hänet eilen?
- Se oli henkilökohtainen asia. - Jonkun seurakuntalaisen puolestako?
Voin vain sanoa, ettei käyntini liity hänen kuolemaansa.
Ei tietenkään. Ymmärtänette silti, että tarvitsen kaikki tiedonsirut.
Murhatutkinnassa jokainen tiedonmuru on tärkeä poliisille.
Joskus se vaikuttaa tunkeilevalta ja epämiellyttävältä.
- Ei minusta. - Hyvä. Erinomaista.
Olen pohtinut naista, jonka tapasitte villetten talon ulkopuolella.
Näin ihan sattumalta teidät talosta.
Minun ja villetten tapaamisella ei voi olla teille merkitystä.
Siitä me nyt keskustelemme. On loikittava yksityiskohdasta toiseen.
- Ehkä loikin liian nopsaan. - En ilmeisesti pysy vauhdissanne.
Minun on käsiteltävä asiat yksi kerrallaan.
Niin minunkin.
Vaikeus on ehkä siinä, ettemme ajattele samoista näkökohdista.
Voi olla. En oikein tiedä, mikä näkökulmanne on.
Sitten olen ilmaissut sen hyvin huonosti.
Sallikaa minun yrittää uudelleen.
- Tapaamanne nainen... - en voi puhua siitä asiasta.
- Kuka hän on? - Hän ei liity tähän.
- Sen päätän minä. - Tiedän. Teidän täytyy uskoa minua.
Minä kunnioitan sanaanne, mutta tarvitsen apuanne.
Minä en kykene auttamaan teitä.
Vai niin.
Niin tietenkin.
En vain halua, että tämä salaperäisyys tekee asemastanne epämukavan.
Epämukavan?
Papin nähtiin poistuvan villetten talosta murhan aikoihin.
Näin papin villetten talon edessä seuraavana aamuna.
No, isä?
Liika salaperäisyys voi saada epäilemään, että pappi oli sama.
- Mitä sanotte? - Mitä haluatte minun sanovan?
Se on teidän asianne, isä.
Sanoisin, ettei älykäs mies epäile mitään niin vähin perustein.
Olette aivan oikeassa. Olemme tarkistaneet joka papin quebecissä.
Jokainen pystyi antamaan selon liikkeistään. Paitsi yksi.
Missä te olitte kello 23, isä?
- Olin kävelyllä. - Yksinkö?
- En. - Hyvä.
Jos vain annatte sen henkilön nimen ja osoitteen...
en voi.
Isä, ettekö te halua auttaa minua?
- Olen tehnyt parhaani. - Kieltäydytte vastaamasta!
Olen pahoillani. Minun on mahdotonta vastata.
Se on sääli. Se on todella sääli.
Hyvää illanjatkoa, isä.
- Olen syvästi pahoillani. - Hyvää yötä, komisario.
Yhdistäkää robertsonille. Niin, kruununsyyttäjälle.
Mitä? En piittaa, missä hän on. Etsikää hänet.
Anteeksi, madame grandfort. Robertsonia pyydetään puhelimeen.
- Willy, sinua kaivataan puhelimeen. - Tuo ei ole reilua.
- En vitsaile. - Kysy, mitä asia koskee.
Selvä, ruth. Minä otan puhelun.
- Höntti... - kiitos.
Robertson puhelimessa. Ai, tekö siellä, larrue?
Laitatko minulle drinkin? Viski ilman vettä.
Teidän pitäisi olla vuoteessa lukemassa dekkaria.
Kuuntelen kyllä.
- Drinkki, kulta. - Minä hoidan.
Mitä? Ettekö nyt tee hätiköityjä johtopäätöksiä?
Ymmärrän...
kyllä, komisario. Tulen heti.
- Älä näytä niin ilottomalta. - Murha ei ole iloinen asia.
- Sinun pitäisi olla jo tottunut. - Ei tähän tapaukseen.
- Onko kyse villetten murhasta? - Kyllä on.
Epäilyksenalainen on pappi.
- Pötyä! - Aika ihmeellistä.
Papin nähtiin poistuvan villetten luota.
- Kuka se pappi on? - Larruen mielestä logan.
- Onko tuttu? - Olen kuullut hänestä.
No, minun täytyy lähteä. Kiitos kivoista juhlista.
- Hyvää yötä, willy. - Hyvää yötä, ruth.
- Osaat kai itsekin ulos? - Kyllä toki. Öitä, kaikki!
- Ruth... - meillä on vieraita, pierre.
Antakaa minun tehdä tuo.
Menkää nukkumaan. Minä tyhjennän tuhkakupit.
- Olette varmasti uupunut. - Kiitos, madame. Hyvää yötä.
Oli hyvät juhlat.
Ruth, lakkaa olemasta huolissasi.
- Mistä? - Loganista. Koko juttu on naurettava.
Pyydän, ole hiljaa.
Pierre, anna anteeksi.
- Rakastat häntä yhä. - Eikö se ole ilmeistä?
- Et ole koskaan puhunut siitä. - Enkä puhu nytkään.
Kyllä sinä puhut.
En jatka enää näin.
- Ei sinun tarvitsekaan. - Mitä haluat minun tekevän?
Mitä mies tekee, kun vaimo rakastaa pappia?
- Voit jättää minut. - Sanot sen niin helposti.
En rakasta sinua. En ole koskaan rakastanut. Tiedät sen.
- Minä en ole halunnut uskoa sitä. - Se ei ole minun vikani.
Toivottavasti se mies on pahassa liemessä!
Michael...
saanko isä loganin puhelimeen?
Isä loganin? Hän nukkuu.
En minä nuku. Otan puhelun.
Kiitos. Isä logan tässä.
Minun täytyy saada tavata sinut. Ihan välttämättä.
En voi kertoa nyt. Huomenna.
Ei pappilassa.
Michael, haluan tavata sinut missä tahansa.
Kuuntele. Menen huomenna lévisiin aamuyhdeksän lautalla.
Hyvä on.
Hyvää yötä.
- Huomenta. - Huomenta, isä logan.
- Emme saisi näyttäytyä näin. - Minun täytyi nähdä sinut.
Poliisi on kuulustellut minua. He näkivät meidät villetten talolla.
- Heitä kiinnostaa, kuka olet. - Viis siitä.
- Sinua epäillään. - Tiedän.
Et saisi näyttäytyä seurassani. Lautta varmaan kuhisee poliiseja.
- Sanon, että olit kanssani illalla. - He haluavat tietää syyn.
Luuletko, että välitän? Kerron kaiken, jos täytyy.
Sinun täytyy ajatella itseäsi ja miestäsi.
Ajatella enemmän pierreä kuin sinua?
- En ole koskaan kyennyt siihen. - Sinun täytyy.
On myöhäistä ajatella häntä. Me puhuimme sinusta illalla.
Hän on yhä rakastunut minuun.
Minä en ole niin hyvä.
Minä rakastan sinua, michael. Olen aina rakastanut.
Tiedän, että se on väärin. En mahda sille mitään.
- Haluatko, että valehtelen sinulle? - En. Äläkä valehtele itsellesikään.
En ole muuttunut, vaikka olen ollut aviossa seitsemän vuotta.
Pelkäätkö minua? Miksi?
Sinä olet aina rakastanut minua.
Ruth, me olemme molemmat muuttuneet.
- Haluat, että teeskentelen niin. - Ei, en halua, että teeskentelet!
Ruth, ymmärrätkö sinä-
- että olen nyt tällainen omasta valinnastani. Minä uskon siihen.
Näe asiat niin kuin ne ovat ja lakkaa piinaamasta itseäsi.
Älä säälittele minua.
Minä en vaivaa sinua toistamiseen.
Ja seurasitte naista lautalta osoitteeseen 22 grande allée.
- Tämä on mieletöntä, larrue. - Ei muuta, ylikonstaapeli farouche.
- Tästä tulee kiusallista minulle. - Kuinka niin?
Saan vielä pyytää madame grandfortilta anteeksi.
Minä pyydän, mikäli anteeksipyyntö on aiheellinen.
Hyvä on. Soitan madame grandfortille huomenna.
Miksei hoideta sitä saman tien, niin päästään anteeksipyyntöihin?
Hei, pierre. Willy tässä.
Ei toki...
onko ruth paikalla? Kiitos.
Hei, ruth...
vai niin.
Ymmärrän kyllä. Totta kai.
Olet ystävällinen, willy. Kiitos.
Mitä willy haluaa?
- Että menen hänen toimistoonsa heti. - Saanko kysyä miksi?
Minut nähtiin lautalla loganin kanssa.
- Ilmeisesti poliisi varjosti minua. - Olisit valinnut syrjäisemmän paikan.
Pyydän anteeksi. Mitä aiot tehdä?
Aion vastata komisarion kysymyksiin.
Aion myös selittää, ettei michael voinut surmata villetteä.
Onko isä logan vakuuttanut sinut syyttömyydestään?
Ei hänen tarvinnut. Minä olin hänen seurassaan, kun se tapahtui.
Tulenko mukaasi?
Minulla ei nyt ole oikeutta pyytää sinulta palveluksia.
- Herrasväki grandfort. - Käykää sisään.
- Olen kiitollinen avuliaisuudestanne. - Ruth, pierre, olen pahoillani.
- Larrue lupasi, ettei lehdistö kuule. - Lupasin tehdä parhaani.
- Isä logan on ulkona. - Pyydä hänet sisään.
Pyysin isä loganin paikalle. Isä logan - grandfortit, robertson.
- Minut tunnettekin. - Iltaa, isä logan.
Istuutukaa.
Voimmeko aloittaa?
Mitä tahdotte tietää?
Puhuitte loganin kanssa aamulautalla. Saanko kysyä, mitä asia koski?
Tuskinpa se seikka hyödyttää teitä.
- Oliko asia yksityinen? - Kyllä.
Tapasitte isä loganin myös murhan jälkeisenä aamuna villetten talolla.
- Mitä asia silloin koski? - Tulin tapaamaan villetteä.
- Oliko hän asianajajanne? - Ei.
Isä logan tiesi murhasta ja pysäytti teidät.
Hän ei tiennyt teidän ja villetten tapaamisesta.
Tiesi. Olin tavannut loganin edellisenä iltana.
Kerroin aikovani tavata villetten seuraavana aamuna kello 9.30.
- Näittekö isä loganin murhailtana? - Kyllä.
- Missä? - Kävimme ajelulla autollani.
- Mihin aikaan? - Kello 21 - 23.
Oletteko varma ajankohdasta?
Tulin kotiin pian kello 23:n jälkeen. Mieheni oli palannut vähän sitä ennen.
Se pitää paikkansa.
Kerroitte varmaan miehellenne, että olitte juuri tavannut loganin.
En kertonut.
Oliko kertomattomuudelle erityinen syy?
- Oli. - Komisario...
onko mentävä henkilökohtaisuuksiin?
Sen päätän minä.
Madame grandfort, ymmärrättehän, että minun on kyseltävä?
Kyllä, mutta logan ei voi olla syyllinen, koska hän oli seurassani.
Uskon teitä, mutta minun täytyy tietää-
- miksi aioitte tavata villetten.
Villette kiristi minua. Kysyin loganilta neuvoa.
Ettekö kertonut miehellenne?
- Se oli... - se oli mitä, madame?
- Asia ei liittynyt mieheeni. - Olisi hän huolestunut siitä.
En halunnut antaa hänelle aihetta huoleen.
Käännyitte isä loganin puoleen. Onko hän seurakuntanne pappi?
- Ei. - Ei?
- Silti kysyitte juuri häneltä neuvoa. - Olemme vanhoja ystäviä.
- Hän neuvoi kertomaan miehellenne. - Ei hän voinut!
Logan kaiketi tiesi kiristyksestä ennen ensimmäistä tapaamista.
- Ei. Emme olleet nähneet vuosiin. - Sanoitte häntä vanhaksi ystäväksi.
- Larrue... - komisario...
vaimoni ei tarvitse vastata. Häntä ei velvoita vala.
Vaimonne ja logan nähtiin villetten talolla. He tapasivat tänä aamunakin.
Vaimonne kertoi tavanneensa loganin murhailtana.
Ette halunne, että vaimonne hankaloittaa asemaansa lisää.
Vaimoni tuli vastaamaan kysymyksiin-
- ja vapauttamaan isä loganin epäilyistä. Hän on tehnyt niin.
- Miksi teitä kiristettiin? - Teidän ei tarvitse vastata.
Miksei hän vastaisi? Mitä pelkäätte?
- Vastaaminen ei ole tarpeen. - Madame, suojeletteko isä logania?
Miltä? Ei hän ole tehnyt mitään.
Vaikuttaa vähän, että on.
Oletteko ihminen, komisario?
Mielestänne on tärkeää, että sanon, miksi minua kiristettiin.
Ette piittaa, ketä loukkaan, kunhan vain vastaan.
- Haluan selvittää murhan. - Tiedän kyllä.
Te haluatte kaiken selväksi. Minä haluan loganin vapaaksi epäilyistä.
- Ruth... - willy, saanko lasin vettä?
- Ruth... - pierre, miksi sinun täytyy kuulla?
Kiitos, willy. Komisario...
kiristys koski minua ja isä logania.
Isä logan ja minä vartuimme yhdessä.
Oletteko koskaan ollut nuori, komisario?
Tiedätte, että nuorena rakastutaan.
Kihlautumisella ei olisi ollut merkitystä, sillä tuli sota.
Hän värväytyi heti. Vihasin häntä sen takia. Olin itsekäs jo silloin.
Hän suhtautui kaikkeen niin vakavasti. Sotaan... ja rakkauteen.
Niin, rakkauteenkin.
Kun ehdotin avioitumista, hän sanoi, että leskiä oli jo riittämiin.
Hän sanoi rakastavansa minua liikaa.
Hän ei tiennyt, ettei voisi ikinä rakastaa minua liikaa.
Sinä iltana menimme tanssimaan. Se oli viimeinen yhteinen iltamme.
Se oli aivan liian lyhyt.
Sinä iltana michael lähti pois.
Minä luulin, että maailma päättyy.
Miljoonat muut ihmiset tunsivat kai samalla tavoin.
Silloin ei ajattele miljoonia ihmisiä.
Silloin ajattelee vain itseään ja omaa rakasta.
Hän pyysi, etten odota häntä. Moni poika varmaan sanoi samat sanat.
Minun täytyi odottaa. Hänen kirjeensä olivat pitkiä ja aina vakavia.
En halunnut vakavia kirjeitä, mutta nekin olivat parempi kuin ei mitään.
Sillä jonkin ajan kuluttua... hän lakkasi kirjoittamasta.
Pian sen jälkeen menin tulevan aviomieheni palvelukseen.
Pierre oli...
madame grandfort, jos ette jaksa jatkaa...
olen pahoillani.
Pierre oli aina niin loistava.
Hän oli kiltti ihminen. Hän ymmärsi, että olin onneton.
Kilttien ihmisten tavoin hän ei udellut. Hän yritti piristää minua.
Menimme naimisiin. Olin onnellinen.
Olin unohtanut...
luulin, että olin unohtanut... tiedätte kyllä.
Näin villetten ensi kertaa häissäni.
Sota päättyi, ja miehet palasivat kotiin.
Tiesin, minä päivänä hän tuli kotiin.
Sinä päivänä menin satamaan.
Laiva oli juuri kiinnittynyt laituriin.
Äkkiä näin hänet. Kaipa hän oli muuttunut.
Minä en sitä huomannut.
Sovimme tapaavamme seuraavana päivänä. Se oli ihana päivä.
Se oli myöhäiskesää. Michael puhui ja puhui.
Hän kertoi, mitä kaikkea oli alkanut ajatella sodassa.
Minä en halunnut kuulla sodasta.
Sota oli kuitenkin muuttanut häntä.
Äkkiä alkoi sataa rankasti.
Näimme talon ja juoksimme hakemaan suojaa.
Rakennus oli lukittu.
En tiedä, mitä kello oli.
Oli kumminkin myöhä. Viimeinen lautta saarelta oli mennyt.
En voinut mitenkään saada yhteyttä mieheeni.
Sade lakkasi aamulla.
Mies käveli puutarhan halki.
Hän käveli kuin olisi omistanut sen. Niin hän omistikin.
Minä jäin aloilleni mökkiin. Hän ei tiennyt, kuka olin-
- mutta hän ilmeisesti näki, että olin nainen, sillä hän sanoi jotain.
Michael iski hänet maahan. Minä tulin portaille katsomaan.
Mies katsoi minuun ja sanoi: "hyvää huomenta, madame grandfort. "
Hän oli villette. Mitä saatoin sanoa michaelille?
En ollut kertonut, että olen naimisissa.
En nähnyt michaelia viiteen vuoteen.
En nähnyt enää villetteäkään ennen michaelin pappisvihkimystä.
Sitten aloin törmätä villetteen aivan koko ajan.
Hän ilmestyi joka paikkaan, mihin menin.
Kerran olin kuuntelemassa pierreä parlamentissa. Villette tuli viereeni.
Hän kertoi olevansa vaikeuksissa. Se oli jokin verosotku.
Hän halusi mieheni apua. Sanoin, ettei pierre sekaannu hämärähommiin.
Hän uhkasi kertoa michaelista ja minusta. Mitä olisin voinut sanoa?
Pierren ura olisi lopussa. Michael ehkä erotettaisiin.
Yritin olla välittämättä hänestä, mutta hän alkoi soitella minulle.
Eräänä päivänä törmäsin taas häneen.
Hän antoi minulle 24 tuntia aikaa, tai muuten...
olin epätoivoissani. Ajattelin, että michael voisi ehkä auttaa.
Soitin hänelle. Tapasimme samana iltana.
Hän oli hyvin vihainen ja sanoi hoitavansa villetten.
Sovimme tapaavamme seuraavana päivänä villetten talolla.
Tulin paikalle puoli kymmeneltä. Ihmettelin väkijoukkoa.
Michael kertoi, että villette oli kuollut. En voinut uskoa.
Olin vapaa.
- No, komisario? - Voiko vaimoni lähteä nyt?
Tietysti.
Onhan isä loganilla nyt alibi?
Tietysti...
kiitos.
Haluatteko nyt lähteä, isä?
Hyvää yötä.
Hyvää yötä, isä.
- Se siitä. - Niinkö?
- Niin. Lähdetään. - Katsokaa.
Ruumiinavausraportti. Villette illasti ravintolassa kello 21.
Mahansisällön perusteella hän menehtyi aikaisintaan 23.30.
Madame erosi loganista kello 23. Puolessa tunnissa ehtii vaikka mitä.
- Kuka siellä? - Pierre.
Tule sisään.
- Anteeksi, että herätin. - Olin jo hereillä.
Robertson soitti juuri. Hän tulee tänne.
Onpa kummallinen aika tulla kylään...
pelkäänpä, että hän tulee virkatehtävissä.
Eilisestä lausunnostasi ei ollut hyötyä.
Ei ainakaan toivomallasi tavalla.
- Minä kerroin totuuden. - Kukaan ei epäile sitä.
- En ymmärrä... - sanoit eronneesi loganista kello 23.
Nyt on varmistunut, että villette murhattiin 23.30.
Siinä on puolen tunnin aikaero.
Tiesivätkö he siitä aikaerosta?
Tiesivätkö he sen ennen kuulusteluani?
Miksi komisario antoi minun kertoa kaikki ne asiat?
Lausuntoani ei tarvittu.
- Miksi willy tulee tänne? - Pyysin häntä puhumaan kanssasi.
Sinut voidaan kutsua todistajaksi.
- Aikovatko he pidättää michaelin? - Kyllä.
Hän ei ole tehnyt mitään. Miksi hän tappaisi villetten?
Lausuntosi antoi selityksen siihen.
Tarjosit heille motiivin.
Minun olisi pitänyt valehdella. Olen valehdellut ennenkin.
Minun olisi pitänyt valehdella eilenkin.
He vääntävät ja kääntävät ja käyttävät hyväkseen lausuntoani.
Olen antanut heille, mitä he halusivat.
Minun piti auttaa michaelia.
Olen tuhonnut hänet.
Ja sinä, pierre... mitä olen tehnyt sinulle?
Willy tulee pian. Sinun täytyy syödä aamiaista.
Haluatko syödä täällä? Lähetän aamiaisen tänne.
Tee jotain. Sinut pidätetään.
- Mitä me voimme tehdä? - En tiedä.
Ethän antaudu oikeuden tuomittavaksi?
Tiedät, mitä se merkitsee.
- Päivää, isä. - Päivää. Haluatko ripittäytyä? Hetki.
Michael, tämä on minun syytäni. Täytyy olla jotain, mitä voin tehdä.
Emme voi tehdä mitään.
Näkemiin.
- Anteeksi... - syy oli minun.
Haluan puhua kanssanne, isä. Olette puhunut poliisille.
Kyselivätkö poliisit minusta? Kerroitteko heille minusta?
- Minut aiotaan pidättää, keller. - Teidätkö?
Miksi he pidättäisivät teidät?
Yritättekö kenties pelotella minut ilmiantamaan itseni?
Luuletteko, että säikyn helpolla? Mitä aiotte tehdä?
Ehkäpä aiotte sanoa, että syyllinen olen minä.
Aiotte tehdä niin, eikö vain? Olette sittenkin pelkuri.
Ehkä pelkäätte, että joudutte hirteen sijastani ja kerrotte heille.
Ette voi kertoa heille niin kauan kuin olette pappi, ettehän?
- Mitä on tapahtunut? - Pappi pelkää. Näit hänen ilmeensä.
Hän kertoo poliisille. Olen valmis.
- Haluaisin tavata isä loganin. - Isä logan ei ole täällä.
- Huomenta, monsieur. - Isä logan ei kuulemma ole täällä.
Ei hän ole sanonut lähtevänsä ulos.
Minä näin hänet ja yritin puhua hänelle.
Hän vaikutti pelokkaalta. Kysyin, voinko tehdä mitään.
Hän ei edes kuullut minua. Hän meni ulos tuosta ovesta.
- Siitä on 20 minuuttia, ehkä 30. - Kiitos. Palaan myöhemmin, isä.
Mikä nyt on, murphy?
Odota pappilan ulkopuolella.
Logan on kadonnut.
Radiohuoneeseen.
Tuleeko isä logan lounaalle?
En tiedä.
Onko mitään uutta?
Selvä.
Terve, isä.
- Oletteko syönyt lounasta? - En.
Minä tilaan teille jotain.
Murphy, mistä löysitte tämän kasukan?
Tavara-arkusta.
Kuuluuko kyseinen arkku syytetylle?
Siinä on hänen nimikirjaimensa, ja se oli hänen huoneessaan.
Vaikuttiko siltä, että kasukka oli yritetty piilottaa?
No, sen päällä oli tavaroita. Sadetakki, kalossit ja kirjoja.
- Teidän vuoronne. - Ei kysyttävää.
Kutsutaan tohtori bonnard.
Kerrotteko totuuden, koko totuuden ja vain totuuden?
- Nimenne? - Georges bonnard.
- Ikänne? - 42.
- Ammattinne? - Patologi.
- Olette yliopiston professori. - Kyllä.
- Oletteko tutkinut kasukan tahrat? - Olen.
- Kertoisitteko, mitä ne ovat? - Ihmisverta.
- Minkä veriryhmän? - O.
- Onko se murhatun veriryhmä? - On.
Kiitos, tohtori...
puhuitte syytetyn kanssa murhailtana. Mihin aikaan?
Vähän jälkeen kello 23.45.
Kertoisitteko oikeudelle keskustelua edeltäneet tapahtumat?
Vaimoni oli nukkumassa, ja olin juuri menossa maata.
Satuin katsomaan ikkunasta ja näin jonkun kirkossa.
En erottanut siltä etäisyydeltä, kuka se oli.
Menin alas ja kuljin pappilan ja kirkon yhdistävän käytävän kautta.
Valo paloi heikosti-
- mutta näin jonkun polvillaan alttarikaidetta vasten.
Kun hän kohotti päätään, tunnistin hänet isä loganiksi.
Oliko hänen käytöksessään mitään epätavallista?
Hän vaikutti levottomalta.
- Puhuitteko hänelle? - Kyllä. Tiedustelin, voiko hän pahoin.
Hän vastasi kieltävästi ja pyysi saada olla rauhassa.
- Ette kuitenkaan poistunut heti. - En.
Minkä takia?
Isä logan oli hyvin ystävällinen vaimolleni ja minulle.
- Tahdoin auttaa häntä. - Näyttikö hän tarvitsevan apua?
Hän näytti hyvin... levottomalta.
Hän ei kuitenkaan halunnut apuanne.
Hän käski minun jättää hänet rauhaan.
Palasin huoneeseeni.
Puhuitteko vaimollenne tapahtuneesta?
En, sir.
- Miksi ette? - Vaimoni nukkui, ja lisäksi...
minä en halunnut puhua siitä.
Ei tuntunut oikealta kertoa isä loganin ilmaisemasta ahdistuksesta.
Ahdistus vaikutti hyvin henkilökohtaiselta.
- Yritän vain selventää todistustanne. - Olen kertonut kaiken tarpeellisen.
Se tuskin on päätettävissänne. Vastatkaa nyt kyllä tai ei.
Joihinkin kysymyksiin ei voi vastata niin.
Yritän muotoilla kysymyksen uudestaan.
Eikö ole totta, että teillä oli salattu tuttavuussuhde syytettyyn?
- Vääntelette sanojani ettekä kuuntele. - Todistaja vastaa vain kysymyksiin.
Madame grandfort, sallikaa minun toistaa aiempi vastauksenne.
Sanoitte olleenne rakastunut syytettyyn ennen sotaa. Eikö niin?
Kyllä.
Olitteko rakastunut häneen, kun avioiduitte grandfortin kanssa?
Kieltäydyn vastaamasta moisiin kysymyksiin.
Haluatteko, että luen allekirjoittamanne todistajalausunnon?
Olitteko rakastunut syytettyyn avioituessanne grandfortin kanssa?
- Kyllä. - Olitteko yhä rakastunut murhailtana?
Kyllä.
Eikö sitten ole mahdollista, että tapasitte häntä...
...mökki-illan ja murhaillan välillä? - En tavannut.
Ette kai uskottele, ettei rakastunut nainen yritä tavata rakastajaansa?
- Vastalause! - Kysymys ei vaikuta asiaankuuluvalta.
Yritän varmentaa murhan motiivin.
Pyrin selvittämään, pohjasiko villetten kiristys-
- yhden kesäillan lisäksi jatkuvaan, salaiseen, kiellettyyn...
ei! Tuo ei ole totta!
Hiljaisuus!
Isä logan, tutkisitteko tätä vaatetta?
- Onko se teidän kasukkanne? - Ei.
- Lainasitteko sen ehkä joltakulta? - En.
Se ei ole teidän ettekä lainannut sitä. Silti se löytyi arkustanne.
- Jonkun on täytynyt panna se sinne. - Niin.
Onko teillä käsitystä, kuka olisi voinut panna kasukan arkkuunne?
En voi sanoa.
- Milloin päätitte ryhtyä papiksi? - Sodan jälkeen.
Yritittekö kenties siten piiloutua joltakin?
En ole koskaan ajatellut pappiutta piilona.
Pappiuteen liittynee tiettyä vastuuta ja tiettyjä moraaliarvoja.
- Olitteko tietoinen velvoitteista? - Olin.
Ettekä nähnyt mitään väärää siinä, että tapasitte naisen salaa?
Vihjaatteko, että olin silloin pappi? En ollut.
Huomioitteko sen, että nainen oli naimisissa?
En tiennyt, että hän oli.
Vietitte siis koko päivän tuon naisen seurassa?
Niin. Olimme ystäviä. En ollut nähnyt häntä kahteen vuoteen.
Niinkö hyviä ystäviä, että vietitte yön yhdessä?
- Meidät yllätti rankkasade. - Syyllinen olikin kehno sää...
varoititteko madamea, ettei hänen miehensä ehkä pidä siitä?
En tiennyt, että hän oli naimisissa.
Kun saitte tietää, yritittekö selittää monsieur grandfortille?
En.
Salailun ja kutsumuksenne välillä vallinnee kuitenkin ristiriita.
En nähnyt mitään väärää siinä, että sade yllätti.
Mistä sitten johtui väkivaltainen kohtaaminen villetten kanssa aamulla?
- Varjelitteko madamen mainetta? - Kyllä.
Naisen maine oli siis uhattuna?
Käsititte yllättäen, ettette vain jääneet sateen yllättämiksi.
Villette vihjaili. Ei se liittynyt mihinkään äkilliseen käsittämiseeni.
- Löitte häntä. Vihapäissännekö? - Niin.
Kykenette lyömään miestä harmittomassa tilanteessa.
Kykenitte varmasti väkivaltaisempaankin toimintaan-
- kun sama mies kiristi ystävätärtänne madame grandfortia.
En kykene murhaamaan.
Sallisitteko moisen miehen tuhota madamen kodin sekä uranne? Ette.
Menisitte sen miehen luokse ja turvaisitte kiivauttanne väkivaltaan.
En turvaisi!
- Erositte madamesta kello 23. - Pitää paikkansa.
Teidän oli siis mahdollista olla villettellä-
- kello 23.30, kun hän kuoli.
Kyllä, mutten mennyt sinne. Palasin suoraan kotiin pappilaan.
- Mihin aikaan saavuitte sinne? - Noin kello 23. 15.
- Todistiko kukaan tuloanne? - En usko.
- Saavuitte 23. 15. mitä teitte sitten? - Menin huoneeseeni.
- Menittekö suoraan vuoteeseen? - En.
- Mitä teitte? - Menin kirkkoon.
- Näittekö siellä ketään? - Otto kellerin.
Keller todisti, että polvistuitte alttarilla ahdistuksen vallassa.
Hän todisti, että ajankohta oli 23.45.
Kello saattoi olla 23.45. Loppu ei ole totta.
Kertonette ehkä viimein totuuden?
Kello saattoi olla 23.45. Loppu ei ole totta.
Kertonette ehkä versionne totuudesta?
Tietenkin kieltäydytte vastaamasta. Ette nimittäin palannut kello 23. 15.
Palasitte vasta 23.45 tai sen jälkeen.
Levottomuutenne aiheutui siitä, että olitte juuri tavannut villetten.
Tämä uhkasi paljastaa rakkaussuhteenne.
Olitte tarttunut ensimmäiseen aseeseen...
...ja lyönyt villetten kallon halki. - En!
Velvollisuutenne on arvioida huolella esitetyt todisteet-
- ja päättää, ovatko syytteet tulleet näytetyiksi toteen.
Muistakaa, ettei teihin saa vaikuttaa-
- syytetyn suhde madame grandfortiin muuten kuin syytteen osalta.
Vielä yksi huomio. Sen tosiseikan, että syytetty on pappi-
- ei tule vaikuttaa päätökseenne millään tavalla.
Voitte nyt vetäytyä harkitsemaan.
Minä uskon syyttäjää. Selvästikään he eivät tavanneet vain yhtenä yönä.
Kertoja on täytynyt olla useampia.
Oletteko tehneet päätöksen, ja kuka puhuu puolestanne?
Olemme.
Onko michael william logan syyllinen vai syytön?
Vaikka syytettyyn kohdistuu vahva epäilys-
- emme voi pitää toteennäytettynä, että hän surmasi villetten.
Sen vuoksi päätöksemme on: Syytön.
Toteatte syytetyn syyttömäksi. Oletteko yksimielisiä?
Olemme.
- Kasukka ei... - he tuhosivat hänet.
Olisivat sanoneet vain "syytön".
Suositan, että vanki vapautetaan.
Michael logan, vaikka valamiehistö teki päätöksensä ehdottoman rehdisti-
- ja oikeudenmukaisuutta kunnioittaen, olen itse eri mieltä päätöksestä.
Michael william logan, olette vapaa.
Michael...
riisu papinkaulus!
Pidä meille saarna, logan!
- Oletko nyt tyytyväinen, willy? - Luuletko, että nautin siitä?
Alma!
Alma, tule tänne!
Lopettakaa! Hän on viaton.
Mieheni...
kutsukaa nopeasti lääkäri.
- Voimmeko siirtää hänet sisään? - Emme. Hän huusi jotain.
- Mitä te huusitte, mrs keller? - Hän sanoi, että mies on syytön.
Villette? Mitä villettestä?
- Mitä hän sanoi? - "Suokaa minulle anteeksi."
Larrue, keller juoksi juuri hotelliin.
Hommaa farouche tänne. Murphy, häntä ei saa ampua.
- Hänellä on ase. - Tiedän. Minä puhun hänelle.
Käskystä.
- Hän kuoli. - Tulkaa, isä.
Mitä kelleristä? Yrittikö vaimo varoittaa teitä vai pelastaa teidät?
Mies hoitaa villetten puutarhaa. Mitä muuta voitte kertoa hänestä?
- Antakaa minun puhua hänelle. - Totta kai, mutta missä hän on?
- Saammeko avata edes yhden oven? - Ette...
nämä ihmiset pysykööt aloillaan oman turvallisuutensa tähden.
Edetkää kellarista ylöspäin. Eikä sitten ammuta.
Toimittakaa ambulanssi. Hän ampui juuri kokin.
Kerrotteko nyt hänestä? Ette kai suojele häntä?
Hän on menossa ylös.
Tanssisalissa.
Keller, antautukaa!
Suojautukaa! Tuokaa kyynelkaasua.
Komisario, antakaa minun mennä puhumaan hänelle.
- Keller! - Mitä haluatte?
- Haluan, että antaudutte. - Miksi antautuisin?
- Ettekö ole tehnyt tarpeeksi vahinkoa? - Voin tehdä lisääkin.
Olette ampunut kaksi ihmistä. Eikö se riitä? Ja...
entä villette?
- Villettekö? - Niin, entä villette?
Pappi on siis juorunnut.
Logan, missä olette? Isä logan!
- Keller! - Siellähän te olette!
Ainokainen ystäväni, isä logan.
Hän kuuli ystävällisesti synnintunnustukseni-
- ja sitten pieni häpeä ja väkivalta-
- riitti saamaan hänet puhumaan. Se oli siis liikaa teille?
Olette pelkuri kuten kaikki muutkin!
Yhtä tekopyhä kuin kaikki muutkin!
Pierre, vie minut kotiin.
Ammu häntä olkapäähän, niin hän pudottaa aseen.
Oikeaan olkaan.
- Me ammumme nyt, keller! - Älkää pakottako heitä siihen!
Isä, älkää menkö...
tuletteko puhumaan minulle?
Pankaa ase pois. Verta on vuodatettu kyllin.
Älkää tulko lähemmäksi, isä.
Minä ammun teidät.
- Et sinä ammu minua, otto. - Miksen ammu?
Siksikö, että sanoitte minua otoksi?
Samalla ystävällisellä tavalla, jolla alma sanoi minua otoksi.
Missä minun almani on?
Hän on kuollut. Sinä tapoit hänet.
Se on teidän syytänne. Minä rakastin häntä.
Minua itketti nähdä hänen raatavan.
Ne käsiparat... niin kauniit kädet.
- Ei hän voi olla kuollut. - On hän.
Sitten minä olen yhtä yksin kuin te.
- En minä ole yksin. - Kyllä olette.
Teidän tappamisenne olisi palvelus teille.
Teillä ei ole ystäviä.
Mitä ystävillenne on tapahtunut?
He pilkkaavat teitä.
Olisi ollut parempi, jos olisitte yhtä syyllinen kuin minä.
Sitten he ampuisivat teidät nopeasti, ettekä kärsisi.
Isä, auttakaa minua! Nopeasti...
- tarvitaanko ambulanssi? - Suokaa minulle anteeksi.